МОДЕЛЮВАННЯ ПРОЦЕСУ ТРАВМУВАННЯ ЗЕРНА ПРИ ЙОГО ПЕРЕМІЩЕННІ ТРАНСПОРТНО- ТЕХНОЛОГІЧНИМИ ЛІНІЯМИ - МІРСЬКИХ, РУСЛАН (Herald of Khmelnytskyi National University. Technical sciences, 2026)
У роботі розроблено методику моделювання процесу травмування зерна на основі  теорії розмірностей та аналізу подібності у процесі підготовки до проведення дослідів, пов’язаних із впровадженням травмоощадних технологій у транспортно- технологічних лініях. Запропонований підхід дає можливість масштабувати результати експериментальних чи лабораторних досліджень до реальних умов роботи обладнання. За результатами дослідження визначено і класифіковано параметри, які призводять до негативного ефекту травмування зерна, зокрема фізико-механічні властивості, параметри зовнішнього впливу та біологічні особливості зерна. Класифікацію проведено на основі процесів або властивостей, що мають схожу природу фізичних характеристик. На основі визначених параметрів створено функціональну схему показника «травмування зерна» на рівні транспортно- технологічної системи. Застосовуючи критерії подібності, отримано безрозмірні комплекси, що дозволяють визначити вплив обраних параметрів на процес, які не залежать від одиниць вимірювання. Це робить їх корисними для виявлення основних закономірностей процесу. Як відомо, при проведенні підготовки та планування експерименту велике значення має вибір параметрів процесу. У дослідженнях ці параметри можна використовувати для порівняння як типових процесів транспортування зерна, так і відокремлених вузлів та елементів системи. При застосуванні теорії розмірностей (теореми Федермана–Букінгема) виділено три основних критерії, що впливають на пошкодження зерна при його транспортуванні, які не є взаємопов’язаними один з одним: густина оболонки зернівки, динамічна сила, яка діє на зерно та твердість поверхні дотику зернівки до робочого органу чи до обладнання. Отримані результати дослідження дозволяють не лише прогнозувати рівень травмування зернівки, але і розробляти рекомендації щодо вибору оптимальних режимів роботи транспортного обладнання та конструктивних рішень, спрямованих на мінімізацію втрат. Це підкреслює важливість комплексного підходу до проектування транспортних систем, що поєднує технічні, економічні та технологічні аспекти.